Terjedelmes interjút adott Kövér László házelnök a Mandinernek. Az interjú készítője megkérdezte Kövértől, hogy egyetért-e Gulyás Gergellyel, aki a jelenlegi helyzetben mindenkitől sokkal nagyobb szerénységet várna el, egyúttal kisebb hajót is (a miniszter ezt Mészáros Lőrinc jachtozására reagálva mondta a közelmúltban).
„Mindig is egyetértettem ezzel, s nem azért, mert szégyellni kellene, ha valakinek sok pénze van, hanem azért, mert egy olyan történelmet megélt országban, mint a miénk, akkor is méltósággal és bölcsességgel kellene viselni az átlagból való kiemelkedés szerencséjét vagy isteni adományát, ha mindennek semmi köze nem lenne a politikához. De, mint látjuk, van. Az intelligencia és a felelősségérzet átlagos szintjének megléte mellett – azt hiszem – ez könnyen belátható”.
![](/data/D_NOE20230826015_fit_800x10000.jpg?key=7d01cc0dde498467f70263ec0634763a)
Kövér László David Pressman amerikai nagykövetnek is tartogatót némi megjegyzést. Mint fogalmazott, „név szerint fel tudnám sorolni szinte valamennyi amerikai nagykövetet 1990 óta. Majd mindegyikkel kialakult valamilyen, legalább egy beszélgetésre szorítkozó személyes viszonyom. Akadt közöttük, aki ugyanúgy helytartóként próbált mozogni Magyarországon, mint Pressman, de ezt sokkal profibban, ügyesebben és tekintélyt teremtőbb módon csinálta – bár kétségtelen, ő sem jutott sokra. Aztán volt, aki úgy jött ide Hornék idején, hogy tiszta szívből gyűlölte Magyarországot, főleg a jobboldali ellenzéket, amit a hazaküldött jelentései híven tükröztek, de nálunk nem exponálta magát. Voltak persze jó szándékú amatőrök is, akik az első pillanatban csalódásként értékelték, hogy a kampánytámogatásokért cserébe csak Magyarországra küldték őket, de hamar rájöttek, ez egy nagyon is élhető hely. Onnantól kezdve aztán aktívan, jó szándékúan, néha persze kissé csetlő-botló módon, mégis a két ország közötti kapcsolatokat építve töltötték el a néhány évüket. És voltak, akik kifejezetten Magyarország barátaiként, a kölcsönösen előnyös együttműködés érdekében tevékenykedtek.
Csakhogy Pressman egyik kategóriába sem fér bele. Ellenben egy személyben képviseli mindazon negatív sztereotípiákat, amelyek miatt a jenkik nem túl közkedveltek széles e világon. Kivéve talán a toxikus maszkulinitást”
– mondta Kövér.