Képzeljük el, amint beülünk a moziba, színes-szagos trailer pereg, a végén azonban nem az aktuális mozisiker, hanem egy új kortárs regény villog! A neten már találkozhatunk ezzel a jelenséggel, amely az egyetemeket is megmozgatta.
Mikor olvasom a hírt, hogy Milo Moiré performanszművész pucéran látogatott el egy németországi aktkiállításra, mellettem nyitva a könyv, jelen írás tárgya, amiben ez áll: „Könyvtárakat töltenek meg az akt milyenségének szentelt művek (…), de mindmáig úgyszólván senkinek sem jutott eszébe, hogy az akt miértjét firtassa.”
Józsefi áldottság – amikor tavaly januárban, hetvenedik születésnapján a hazai és a nemzetközi zenei élet kiválóságai felköszöntötték Eötvös Pétert, ünnepi szavaik kimondatlanul is a személyiség és a pályafutás e kivételes jellegzetességét próbálták érzékeltetni.
Jeney Zoltán lovagregény-sorozata olyan magas gyerekirodalom (vagy gyerek-magasirodalom), amely kábé úgy viszonyul a népszerű kisiskolás ponyvához, mint egy elegáns étterem az iskolai menzához.
Vezette a New York-i Magyar Kulturális Központot, jelenleg pedig Amerika legnagyobb irodalmi fesztiváljának a programjáért felel. A magyar írók amerikai esélyeiről, a brandépítés követelményeiről, Krasznahorkai amerikai rajongótáboráról és a Charlie Hebdo kitüntetése körüli botrányról is beszélgettünk.
Az Antal Nimródot is foglalkoztató Wayward Pines tévésorozat kulcsemberével beszélgettünk: Twin Peaks-őrületről, stoppos gyilkosokról és a szado-mazo irodalom olvasásserkentő hatásáról.