Talán meglepő, de a kilencvenes évek elején ők sem elektronikus zenével kezdték pályafutásukat. Darlin’ névre hallgató, a Phoenix későbbi tagjával, Laurent Brancovitzcal közös zenekaruk dalait a Melody Maker kritikusa a kevésbé hízelgő „daft punky thrash” (kb. bolondos punkos veretés) leírással illette. Innen vehette nevét 1993-ban a két, akkor még tizenéves francia, akik már egész másfelé tájékozódtak. Szerencséjükre egy rave partyn sikerült összefutniuk Stuart McMillannel (a Slam DJ-duó fele, egyben a Soma Quality Recordings résztulajdonosa), és átadtak neki egy demó felvételt, rajta volt az első, 1994-ben megjelent szerzeményük (The New Wave – durva és friss techno), amelynek egy verziója Alive címen felkerült a három évvel későbbi albumukra is.
Az első nagy slágerük, a savazós robotdiszkó Da Funk is a Sománál jött ki, még 1995-ben, s a már ekkor erősen hype-olt duót megismerte a klubvilág. Az 1997 elején már nagy kiadónál (Virgin) megjelent Homework pedig igazolta a várakozásokat: egy ötletekben, techno- és house-történeti utalásokban (és hangmintákban), lüktető ritmusokban és üdítően változatos hangulatokban bővelkedő albumot készítettek. És hiába is sorolták be őket is (az amúgy általuk is kezdeményezett) french house/french touch vonulatba, addigra már sok tekintetben túlléptek rajta. A Homework máig is eleven, lelkiismeret-furdalás és megbánás nélkül újra hallgatható darabja az amúgy sok múlandó és rosszul öregedő zenét és stílust felvonultató kilencvenes éveknek. Vidám diszkó, nyers elektrofunk, detroiti techno, chicagói és New York-i house, hozzá teáskanálnyi new wave a legszebb brit ízekkel, és némi franciás nouvelle vague.
![](/data/202111_print_kepei/Daft-Punk2111_fit_380x10000.jpg?key=1ed32be2a150bc5480e6300dd67698b4)
Ez egy remek cikk a nyomtatott Magyar Narancsból, amely online is elérhető.
Ha szeretné elolvasni, kérjük, fizessen elő lapunk digitális kiadására, vagy ha már előfizető, lépjen be!
Támogassa a független sajtót! Olvassa a Magyar Narancsot!