Jóízűen elfogyasztom, és újra nekivágok Budapest utcáinak. Csak reménykedni tudok, hogy valahol valamelyik szegletben vagy parkban rám vár egy sörös, boros vagy netán egy feleses üveg. Ha így van, megyek és gyűjtögetek, mint egy szorgos hangya. Ha már annyit gyűjtöttem, hogy le szeretne szakadni mindkét kezem, akkor irány a visszaváltó. Leadom a zsákmányt, és nagyon örülök annak az 500 forintnak, amit kaptam, mert végre tudok dohányt venni. Igen ám, de nincs cigipapírom, és 50 forintom sincs, hogy vegyek egyet.
Újra indulás róni az utcákat, reménykedve, hogy folytatódik, ahogy kezdődött. Igen ám, de már 13 óra, korog a hasam. Irányt váltok és megindulok az Üdvhadsereg konyhájára, ahol megvendégelnek egy tál meleg étellel. Ezt gyorsan betermelem, és irány az utca, mert még mindig nincs cigipapírom.
![](/data/articles/78/782/article-78220/megelhetes.jpg)
Fotó: Németh Dániel
Úgy gondolom, ez a mai nap az én napom, amikor meglátom, két ember egy rossz tévét cipel ki egy lépcsőházból. Megkérdem: ki akarják dobni? Igen. Jaj, kérem, ne tegyék! Csak rakják ide, a többit elintézem. Már a zsebemben érzem azt az ezrest, amit ez a kiszolgált dobozka rejteget számomra. Gyorsan nekilátok a boncolásnak, és kiveszem azokat a szerveket, amiket a MÉH-esek nagyon szeretnek. Saccolgatom, mennyit nyomhat. Talán másfél kilót?
De már 18 óra, és megint korog a gyomrom. Irány a Menhely Alapítvány, ahol megvendégelnek minket két szelet vajas kenyérrel. Ezután megpróbálok olyan helyet találni a MÉH-eshez közel, ahol meghúzhatom magam reggelig.
Hoppá! Jut eszembe, még mindig nincs cigipapírom. Nem baj, majd holnap reggel a MÉH után veszek, és végre rágyújthatok. 10-15 km séta után nem kell altató. Mennyi lehet? Másfél kiló…?
Reggel felébredek, sietek leadni az árut. Sajnos csak egy kilót mutatott a mérleg, de így is kaptam 1000 forintot. Végre megveszem a cigipapírt és rágyújtok. Irány a Moszkva reggelizni. De mégse! Eszembe jut, hogy szombat van, és a hétvégén nincs nyitva egy kajaosztó hely sem. Ismét reménykedve indulok róni az utcákat, hátha tudok annyit csinálni, hogy hétfő reggelig kitartsak…