„Kiderült, hogy Hunter [S. Thompson] egy kis buzi, és ráadásul gyáva is. Igazi hangember, aki mindig megpróbált keménykedni, mikor velünk volt, de bármi történt, azonnal beszart.”
Noha a fogadóirodák a legesélyesebbek közé sorolták, mégis van abban valami rendkívüli, hogy a belarusz irodalom nagyágyúja, a tényíró Szvetlana Alekszijevics kapta idén az irodalmi Nobel-díjat.
Nehezen megközelíthető alkotó, irodalmi ügynökök és asszisztensek hada őrzi éjjel-nappal, de néhány kérdést végül csak sikerült átjuttatni védelmi rendszerén új könyvével, a magyarul most megjelenő Két év, nyolc hónap, huszonnyolc éjszakával kapcsolatban.
Akadt köztük balladaköltő és igazi dandy is, s volt, aki a lapszerkesztésben ismerte fel a maga egyedüli műfaját. Réz Pál életútinterjújának megjelenése ürügyén irodalomtörténetünk jeles szerkesztőire emlékezünk.
Nem csak a gyászról szól az új kötete, mondja az Akkezdet Phiaiból vagy éppen a Krétakör és Mohácsi János színpadáról ismerős szerző, akivel családról és politikáról is beszélgettünk.
Korszakos ítész, Petőfi posztumusz sógora, Jókai fáradhatatlan ostorozója. A bokán lőtt kritikus, aki szépírónak is jól bevált. Mikor a hóhért dicsérik...